MÉG+MINDIG+AZ+ENYIMÉ

//__ Vulkanizálás __//
Vulkanizáláskor keresztkötések létesülnek a láncmolekulák között. Az esetek 90%-ában [|kénnel] vulkanizálják a nyers gumikeveréket (a kén a legolcsóbb vulkanizálószer). A maradék 10%-ban kén helyett használnak Ez utóbbi esetben a két szénlánc közti kötés általában C-C kötés, nagyon rövid, kémiailag stabil kötés. A bifunkciós vegyületek sokfélék lehetnek, így sokféle a keresztkötés is, amit létesítenek a két makromolekula-szegmens között. Ma már általában polimerizált kenet alkalmaznak. Egy-egy esetben általában sokféle hosszúságú kénhíd képződik a két molekulalánc között. Ezek aránya (például melyik van túlsúlyban) a reakció résztvevőitől és körülményeitől függ; elsősorban a gyorsítótól, aztán az aktiválószertől, koágenstől, a kaucsuktól, a hőmérséklettől, a többi keverékkomponenstől stb. A kénhidaktól elsősorban a gumi dinamikus tulajdonságai függenek. A kén a kaucsukmolekula kettős kötéseivel tud reakcióba lépni. Ezért nem vulkanizálhatók kénnel közvetlenül telített szénláncú molekulák. A butilkaucsuk például azért tartalmaz a butilén-szegmensek között izoprén-szegmenseket, mert az előbbi nem tartalmaz kettős kötést, az utóbbi viszont igen. Így a butilkaucsuk is vulkanizálható kénnel. Az EPM kaucsuk csak etilén- és propilénszegmenseket tartalmaz, ezért nem vulkanizálható kénnel. Az EPDM kaucsuk nevében a ** D ** a diént jelenti, amiből a polimerizálás után is marad egy kettős kötés, így ez vulkanizálható kénnel. A vulkanizálás exoterm (hőtermelő) folyamat, tehát a gumi felmelegszik. Akkor miért kell annyira melegíteni a gumit, hogy kivulkanizáljon? A gumi vulkanizáláskor átlagosan minden ötvenedik szénatom vesz részt keresztkötésben. Komolyabb hőmennyiség termeléséhez ez kevés. Viszont elég nagy a kémiai reakció aktiválási energiája, és hidegen nagyon kicsi a reakciósebesség. Ezért kell melegíteni. Ez a keresztkötés-sűrűség pont megfelel a rugalmas tulajdonságok kialakulásához. Ha ritkábban vannak a keresztkötések, akkor nem elég nagy a szakítószilárdság. Ha növeljük a keresztkötések sűrűségét, akkor egyre nagyobb lesz a vulkanizált gumi modulusza, egyre keményebb és merevebb lesz, míg végül ebonit lesz belőle. Tágabb értelemben az ebonit is gumi; keményguminak is hívják. Deformációkor a gumi kevéssé változtatja a térfogatát, gyakorlatilag összenyomhatatlannak szoktuk tekinteni. A gumi deformációja csak kis deformációnál (például 10%) írható le a Hooke-törvénnyel. Ha ennél nagyobb mértékben nyújtunk például állandó erővel egy gumitestet, akkor annak állandóan nő a nyúlása, egy aszimptotához tart. A kis részecskékből álló anyagok (például fémek, sók) deformációja pillanatszerű, de a hosszú kaucsukmolekulák átrendeződése időbe kerül. Az időfaktor következményeit viszkoelasztikus viselkedésnek szokták nevezni. A viszkoelasztikus viselkedést nem tudjuk olyan egyszerű képletekkel leírni, mint a Hooke-törvény, mert nagyon sok (esetleg máig ismeretlen) összetevője van. Ehelyett többféle elmélet, egyenlet jött létre. Ezek mind valamilyen közelítő megoldások, melyek egyik vagy másik esetben nagyobb sikerrel alkalmazhatók, mint mások, például Voit-gKelvin modell, Maxwell-modell , Mooney-Rivlin törvény.
 * tellúrt, szelént , kéndonorokat;
 * fém- oxidokat
 * bifunkciós vegyületeket
 * peroxidokat vagy nagy energiájú elektromágneses sugárzást.

[ bevezető szerkesztése ] A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
 * //__ Gumigyártás __//**

A kaucsukot más alapanyagokkal összekeverve kapjuk a gumikeveréket. A képlékeny, kevéssé rugalmas gumikeverékből kivulkanizálva rugalmas gumi lesz. A gumitermékek gyakran összetett termékek, melyek gumin kívül más anyagokat is tartalmaznak (acél vagy textilvázat, ráragasztott rögzítőelemeket stb.). Ezek a termékek is általában gumigyárban, (gumiüzemben stb.) készülnek; gyakrabban úgy, hogy a gumikeverékből készített // nyers gumialkatrészek //et rögzítik a többihez és utána vulkanizálják, ritkábban úgy, hogy a kivulkanizált gumit építik össze a többi alkatrésszel. Ezzel összefüggésben ** gumigyártás **nak nevezzük általában azoknak a késztermékeknek az előállítási folyamatát, amelyek számottevő mennyiségben tartalmaznak gumit (esetleg más anyagok mellett). Ezért a természetes gumi – műgumi megkülönböztetésnek nincs értelme. Minden gumi „mű”. Ha csak természetes alapanyagból készülne (aminek a valószínűsége végtelenül kicsi), akkor azért, mert nem a természetben keletkezett, hanem vegyi gyárakban. A világon gyártott gumitermékek fele gumiabroncs, a másik felét műszaki gumicikkeknek nevezzük. Ez utóbbiak közül a legfontosabbak a légrugók, a tömlők, a hevederek és szíjak, a tömítések, a gumilemezek, a mártott termékek. A gumiabroncsokat általában nagy tömegben gyártják és kevésfélék. A műszaki gumicikkek sokfélék és kisebb tételben gyártják őket.

//__ [|a zöld tojás kémiája] __//
Ha a tojás zöld és büdös, akkor a legtöbb ember nem eszi meg. Nagyon helyesen. Ha viszont a kemény tojásnak egy kicsit zöld a színe a fehérje és a sárgája találkozásánál, akkor még simán betoljuk, az alap. A tükörtojás és a rántotta sose lesz zöld, jó esetben. Mi lehet a zöld tojás titka? Nyilván a kémiája: A zöld szín a kemény tojás sárgája körül a jó öreg vas-szulfid bűne. A tojás sárgájában van egy csomó vas, a fehérjében meg hidrogén szulfid (egyébként ez adja a záptojások jellegzetes szúrós szagát is). Ezek főzés közben összebarátkoznak és a reakció eredménye a zöld vas-szulfid a kettő találkozásánál.



A phosvitin elnevezésű fehérjéhez kapcsolódik a vas a tojás sárgájában. A fehérjemolekulák pedig a tojásban egyfajta "összehajtogatott aminosav-láncok", amik a kiscsibe fejlődése érdekében vannak ilyen spéci formában. Ha viszont jól megmelegítjük a tojást, a fehérjék valamelyest kihajtogatják magukat és megkeményedik a sárgája és a fehérje, na meg a phosvitinből kiszabadul a vas (és a hidrogén-szulfid is a tojásfehérje fehérjemolekuláiból). A kemény tojás sárgája körüli kékeszöld szín a vas-szulfidtól származik. Annak a kémiai reakciónak az eredménye, amelyik a tojás sárgájában lévõ vas és a fehérjében lévõ hidrogén-szulfid között játszódik le – ezért jelenik meg a szín a sárgája és a fehérje találkozásánál. Ha a tojás kihűl, összehúzódik a sárgája egy kissé és a kékeszöld vas-szulfid megmutatja magát a sárgája legszélén. Ha nem olyan friss a tojás, akkor még sötétebb zöldes lesz, mert ezeknek kissé lúgosabb a sárgája és ezért még több vas tud előbújni.A lágytojást pedig nem főzzük elég ideig ahhoz, hogy a két jóbarát kiszabadulhasson és összeszűrjék a levet. A maradék húsvéti tojásban az idő során viszont már valószínűleg sokkal több kén-hidrogén szabadult föl, mint ami egy jó reggelihez ildomos így azt csak akkor edd meg ha nagyon muszáj. Vagy inkább tolj müzlit.
 * Egyre keményebbre főzött tojások **